כתוביות מאת פראן.
מקומות חשוכים
- כן? אני ד"ר מנדוויל.
אני כאן כדי לראות את מר אנדרו מאר.
אני אשאל במשרד. - תמהר בבקשה. הוא גוסס.
הם היו צריכים להתקשר אליי מוקדם יותר.
אבל אתה לא בצוות דוֹקטוֹר. לא נשאר לו הרבה.
לא הייתי מאבד את זה אם זה היית אתה.
מוסד נפשי רחוב. COLUMBAS
כל השנים האלו...
היית היחיד הוא האמין לי
הבית שהבטחתי לך...
מאחור יש את הנייר, בתוך הספר.
אני יודע שהילדים שלי יחזרו.
תבטיח לי שתטפל הבית והכסף
בשבילם.
אני אלך לשם, אנדרו. אני אדאג להכל עבורם.
איפה הכסף, אנדרו?
מאחורי הקיר.
אתה חייב לעזור לי.
איזה קיר, אנדרו?
גָבוֹהַ! בשם של אלוהים, סלח לי.
גָבוֹהַ...
הם יכולים להיפטר ממנו עכשיו, נכון? הם מטאטא את זה מכאן.
ויפנו לו מקום הממזר המסכן הבא.
ככה, דוקטור. - תודה.
הם היו צריכים להודיע ​​לי לפני ימים. הייתי צריך לבוא בריצה.
- ד"ר. מנדוויל? כן, באתי הכי מהר שיכולתי.
לא היה שום דבר לעשות.
לא, כמובן שלא, דוקטור.
אתה מר פוסטר, נכון? - כן זה נכון.
מר פרסקוט שלח אותי כדי שתבוא לראות אותו.
אני מצטער שלא באת אבל הוא נתקע בעיר.
- בעיות עבודה. - אני רואה.
מר פרסקוט אמר את זה היית עובר לעיר.
זה נכון, Marr's Grove.
- לבית מאר הישן? - כן.
אף אחד מהעיר הייתי הולך למקום הזה.
למה לא?
- משהו רע. - קורים שם דברים.
- איזה סוג של דברים? - רק דברים.
אנשים בסופו של דבר נפגעים. אני אראה.
קח אותי קודם לבית מאר.
רצית לראות אותה? ובכן, הנה לך.
אל תעבור
תעזור לי.
תוציא אותי, כאב לי ברגל.
הזהרתי אותך, נכון? אמרתי לו.
איך זה נעשה, מר פוסטר?
הסתכלתי על Marr's Grove וחלק מהעץ קרס.
האתר הזה מהווה איום.
כן, יש לתקן.
- מה הוא עשה שם? - זה שייך לי.
אנדרו מאר השאיר לי את זה כשהוא מת.
אתה לא הולך לגור שם, נכון?
דוקטור, אל תגיד לי שאתה הוא גם מאמין בסיפורים האלה.
ובכן נראה שיש להם כמה יסודות, נכון?
כן.
איך הגעת לדעת אנדרו מאר?
הייתי בצוות מקלט עבודה.
- דוקטור? - לא, במשרדים.
יותר מהכל, במגזר של סיוע סוציאלי.
זה ייקח זמן הבית ראוי למגורים.
איפה הוא יחיה בינתיים?
דיברתי עם עורך הדין של אנדרו והוא אמר לי להישאר בביתו.
ברוך הבא מר פוסטר, אני פרסקוט.
סליחה על העיכוב, אבל נפגעתי הרגל ואני היינו צריכים ללכת לרופא.
אני מצטער לשמוע את זה. ד"ר מנדוויל?
כן.
נא לבוא ב.
אתה יכול לראות את Marr's Grove מהחלון שלך.
- אנחנו כל כך קרובים. - כן. ובכן, לילה טוב.
אני מקווה שנוח לך. אני בטוח שכן, תודה.
אדון. פרסקוט, יש מישהו בפנים Marr's Grove! בוא תראה.
היה מישהו. האור היה נדלק והייתה אישה.
החלונות מכוסים בקרשים.
אולי זה היה טריק של אור הירח
אלא זה היה לכן ברנדי לאחר ארוחת הערב.
אני לא רגיל ל המותרות האלה עם מה שאני מרוויח.
- ובכן, לילה טוב. - לילה טוב.
לוטננט קולונל אנדרו מאר ג'יי.פי גדוד דורסטשייר
מי שם?
שלום?
הילדים?
מה אתה עושה פה?
דפקתי, אבל אף אחד לא שמע אותי.
- אני רק... - הסתכלת על הבית החדש שלך?
כן, זה נכון, אני אדוארד פוסטר.
אני יודע, אח שלי סיפר לי עליך.
אני שרה מנדוויל. - אני מבין.
אני חושש שאני לא יכול להזמין אותה לשבת ולהציע לו משהו.
הוא הרבה יותר צעיר ממה שציפיתי.
רוב הגברים ב העיירה הזו ישנה יותר.
זה יהיה נחמד לקבל למישהו צעיר יותר.
איפה אנחנו מתחילים?
סלח לי?
לנקות.
- התקשרת כבר לשירות פנים? - לא.
בסדר, אני אטפל בזה.
- לא יכולתי לבקש ממך את זה. - לא ביקשת את זה.
הצעתי את עצמי.
משעמם לי, אדוארד, עזור לי.
אני מאוד אוהב לבשל, לנקות ולהיות עקרת בית.
מה שתגיד, אני אוהב את זה.
ואני לגמרי פנויה.
הבנק לא חושף בעיות פרטיים לגבי הלקוחות שלהם.
אבל הוא כבר לא לקוח, הוא מת.
למרות זאת, זו תהיה אי סדירות גדולה.
בוא נדבר ישר, אני עכשיו אני הבעלים של Marr's Grove.
אני צריך חשבון בנק מקומי.
- האם אתה מעוניין בעסק או לא? - כן, אבל זו אי סדירות גדולה.
ובכן, אני אדבר עם מר פרסקוט, בוא נראה אם ​​הוא ממליץ על בנק.
מר פרסקוט? זה משנה הכל.
אנא לשבת. אני לא צריך להסתכל על המספר.
אני אישית נהגתי העניין הזה עבור מר מאר.
כמה פעמים שאלתי את עצמי מה זה קרה לאיש הזה.
הסכום שנתתי לו במזומן באותו יום זה היה 210,000 פאונד.
תוכל לכבוש חלק מהחדרים
אלא אם כן אתה רוצה לתקן את כל הבית ולמכור אותו.
לא, הבטחתי את זה לאנדרו הייתי דואג, למקרה שהילדים יחזרו.
הילדים של אנדרו מאר?
כן. מה קורה?
לא ידע? הם מתו.
- מתי הם מתו? - הם נהרגו.
זו הייתה אשתו.
זה מה ששיגע אותי לאנדרו מאר.
בגלל זה אף אחד לא מתקרב לשם.
הם נשבעים שזה רדוף למען הילדים
חפש את הכסף, ללא ספק.
אתה צריך לגרש אותו.
מה אתה חושב שהייתי עושה כל הבוקר?
היית בבית שלו הצעת עזרה.
- ברור. - טוב!
הוא לא ישים את ידיו על הכסף, עם כל המאמץ שהשקענו.
זה נחמד, לא?
אתה לא יכול לעמוד בקצב הרחק מאף אחד
זה יהיה מאוד אטרקטיבי עם מאתיים אלף פאונד.
מושך מאוד.
את כלבה, שרה.
קַנָאִי?
- שלום. - שוב שלום.
המקום הזה מלוכלך. אתה בטוח לגבי זה?
אני צריך להיות שמח. אף אחד לא נכנס העיר הזאת תבוא לכאן.
זה לא מדאיג אותך?
אתה כאן.
- יש לך הכל? - אני חושב כך.
מי זאת?
- לטשמן גבוה. - לטשמן גבוה?
"גבוה! בשם של אלוהים, סלח לי".
זה היה הדבר האחרון שהוא אמר אנדרו, לפני מותו.
בגלל זה אתה שואל עליה?
לא, ראיתי אותה בבית היום.
אני לא חושב כך. על מה שהם יודעים כולם, היא מתה.
לא, ראיתי אותה והיא נראתה בדיוק ככה.
אם הוא עדיין היה חי, הוא היה, לפחות, כ-50 שנה.
אני רואה.
איך הוא מת
אני לא יכול לומר בוודאות אבל מאמינים שהיא נרצחה.
במקביל ל- ילדיו ואשתו של אנדרו.
היא הייתה מאוד יפה. מה בדיוק קרה?
אף אחד לא יודע. מעולם לא מצאנו את הגופות.
- האם אתה רוצה קפה? - לא תודה.
יש רטרו מוזר אנדרו בבית.
כן אני יודע. אתם דומים מאוד, נכון?
מהר, בוא לראות.
- היה האור אתמול בלילה. - חדר המשחקים לילדים.
- אני אלך לשם. - במקומך, לא הייתי עושה זאת.
- למה לא? אולי כדאי שנתקשר למשטרה.
יכולה להיות לי עוד תאונה, במיוחד בחושך.
לא, אני אלך לבד.
מי שם?
הדליקו את האור הארור הזה!
אתה לא הולך להיפטר ממני.
אתה שומע אותי?
זה הבית שלי!
הזהר.
- אדוארד? - בוקר טוב!
תן לי לקחת את זה. - תודה. הגעת מוקדם?
יש הרבה מה לעשות ואני רוצה לעבור בהקדם האפשרי.
- מה אתה עושה פה? - זה לא עניינך.
אבל הבאתי את שרה, שתטפל ניקיון לבעלים החדש.
- אתה עדיין חושב שהכסף כאן? אני יודע שהוא כאן.
אתה חושב אותו דבר, אחרת, כבר היה מוכר את האתר.
אין לך זכות הכסף של אנדרו מאר.
בכלל לא, פרסקוט היקר, כמוך.
אם נעסוק בסלון וא חדר שינה, אני יכול להתמקם עכשיו.
- זה לא ייקח יותר מכמה ימים. - ובכן, אני בקושי יכול לחכות.
גם אני לא.
חשבתי לעשות קצת מסיבה כדי לחגוג את המהלך.
אפשר לבקש ממך לארגן את זה?
כמובן שאני יכול לבקש את זה.
- תוכל בבקשה לארגן...? - כן.
- אתה מטריד. - רק זה?
לא, יש עוד.
שלום! מישהו בבית?
היכנס!
זה בלגן, לא?
אם חרבות ודברים אחרים בשבילי נפל עליי, אני אפחד.
אני מפחד, אני לא מפריע לי להודות בזה.
אל תישן כאן הערב בבקשה
כן, למה להישאר כאן לבד?
אני מניח שאני עקשן.
אני אמלא את הכוס שלך.
זה הבית שלי ואני לא אעזוב אף אחד לא יוציא אותי מזה.
הוא מפחד. תמשיך כך ו בקרוב ניפטר ממנו.
כן.
אתה מסכים?
אתה זוכר כשהוא אמר ש התמונה נלקחה מכיסו
ונזרק לעבר השני בצד החדר?
כן, זה היה נפלא. איך עשית את זה?
אני לא עשיתי את זה.
לא היה לי מה לעשות עם זה.
שוב תודה, אדוארד. - תודה על הכל. לילה טוב.
לילה טוב.
לילה טוב. תודה לך, אדוארד. זה היה לילה נפלא.
הכל בזכות שרה.
אני אראה אותך מחר, אדוארד. - נתראה בקרוב.
- לילה טוב. - לילה טוב.
בשבילך חברי.
בסדר, ממזר. מי אתה?
הדלתות סגורות, אתה לא תוכל לצאת!
פרנסיס, ג'סיקה, פתחי את הדלת הזו!
הם יכולים להפסיק לעשות טיפש ולפתוח את הדלת?
אני יודע איפה המפתחות, אז אני יוצא!
אבל אתה תענש!
פרנסיס!
ג'סיקה!
בוא לכאן מיד!
הם היו מאוד גסים כלפי אומנת ואני לא אסבול את זה יותר!
גָבוֹהַ.
אנדרו?
אני יכול להיכנס?
לא, בבקשה. הם צופים בנו. הם עוקבים אחרי לאן שאני הולך ומשגיחים עליי.
אנא עזוב!
כשתתמקם, יהיה לנו לדבר על החווה.
אם אתה לא מתכנן לגדל אותו, אני האדמה הפורייה תהיה טובה.
כן, זה בסדר.
אדוארד, תסלח לי? אם אני מדבר בכנות?
כן כמובן.
זו שרה מנדוויל.
אני אעשה את המקום נוח בשבילך וידאג לך היטב,
אבל אני צריך לחפש עוזרת בית ראויה.
אדוארד, אני יודע שאתה מוצא את זה אטרקטיבי וזהו
אבל אני מכיר את המוניטין שלו ו, בסיכון להישמע חטטני,
אני רוצה להגיד לו שהרסתי אותם חיים לגברים רבים.
היא נכנסת ויוצאת מהחיים שלי כמו חלום
- סלח לי? - גבוה.
אני לא יכול להפסיק לחשוב עליה. ילדים צופים בנו כל הזמן.
אדוארד.
סליחה, חשבתי על... הלכתי רחוק מדי.
ככה זה היה, נכון?
- שלום, חיפשתי אותך בכל מקום. - יצאתי להליכה.
נפש בריאה ו גוף בריא.
כן משהו כזה.
טוב אני חושב שיש לך עבד טוב מאוד.
מטבח, סלון, חדר שינה. מה נשאר להיום?
תציע משהו, אדוארד.
לאהבת אלוהים, אדוארד, אני צריך לשאול אותך?
זה יותר טוב, אדוארד.
לַחֲכוֹת.
חשבתי שתישן כל היום.
- מה השעה? - כמעט הגיע הזמן לארוחת צהריים.
- האם אתה רעב? אני יכול לאכול אותך.
קדימה, אני אכין לך ארוחת צהריים.
אדוארד, אתה סומך על מר פרסקוט?
כן, זה נראה כנה.
- אתה יודע על חוקים? - בכלל לא, למה?
מה קורה?
אדוארד, לא אדם מטורף ניתן לחתום על מסמך משפטי.
אתה לא יכול לערוך צוואה.
מר פרסקוט הוא עורך דין, הוא מכיר את החוק.
הוא יודע את זה הצוואה אינה חוקית.
למה השארתי לך את הבית, אדוארד?
סיפרתי לו על הצוואה.
הייתי המום.
אני שמח ששמת דברים רצים.
אם אתה יודע איפה הכסף, אני אלך לחפש אותו בהקדם האפשרי.
מחר אני אלך לשם מוקדם.
תראה איך פרסקוט עושה טריק כזה.
תצטרך להישאר קרוב ידידנו אדוארד בימים אלה.
זה לא יהיה קשה.
שום דבר.
אתה יודע איפה זה יכול להיות?
- כן. - האם אתה יודע?
- בחדר השינה הראשי, אני חושב. - למה אתה חושב ככה?
הסתכלתי למעלה לתקרה מעבר לכתף שלו...
כלבה מלוכלכת ומגעילה.
איאן המסכן.
לפעמים אתה לא רוצה את זה לא הייתי אחותך
- מה קורה? זה שוב הילדים.
מה אני הולך לעשות? צְבִיעוּת תן להם לייסר גם אותך.
אתה יודע מה הבעיה?
האמא מפנקת אותם.
אתה לא כנה.
הם כמו אשתך.
מתיקות וטוב לב טהור לרגע,
ואז הם מראים מלא של הונאה ואכזריות.
היא עוברת תקופה לא טובה.
חולה נפש והילדים ירשו את זה.
הם רק...
הם חסרי משמעת ו הרסני משהו.
הם מרושעים.
אנדרו, תהיה כנה עם עצמך, כן...
אתה לא טוב עבור שייך לי, אנדרו.
אני יותר חזק ממך.
- בוקר טוב. - הגעת מוקדם.
זה כמו שנאמר: "הציפור המוקדמת אלוהים עוזר".
- אתה נראה עייף. - ישנתי רע.
למה שלא תחזור ל מיטה ואני מביא לך קפה?
עבדת יותר מדי השבוע.
- מגיע לך יום חופש. - בכלל לא.
- אני רציני. - נו.
תודה.
אני אסדר את המיטה שלך קודם. - לא, אפילו לא זה!
אתה תיקח את כל היום חופש.
קדימה, אני אלווה אותך לעיר
שנלך בדרך התעלה?
- לא מכיר אותו. - אני אראה לך.
אנחנו יכולים לעשות את קיצור הדרך בין העצים.
חשבתי שלא הגעת לכאן קודם.
לא, אבל יש דרך בין העצים האלה, נכון?
כן. האם אתה מגיד עתידות?
אתה בא?
אתה מרגיש אשם על שעזבת אותם, נכון?
כן.
תמיד הם.
החלטת?
אני לא יכול לצאת מבית משוגעים אשתי והילדים שלי.
הם יצטרכו ללכת לא בית משוגעים במוקדם או במאוחר.
אנחנו יכולים לחכות.
אני לא יכול!
אני מעדיף לעזוב אותך ולעבור כל חיי מחכה
אל תעזוב אותי, אלטה.
מה קורה?
גָבוֹהַ?
אדוארד, פגעת בכתף ​​שלי.
- תודה דוקטור. - הֱיה שלום.
- בוקר טוב. - בוקר טוב.
- האם יש בעיה? הוא גרם לי לקחת את יום החופש.
הוא אפילו לא עזב אותי להתקרב לחדר השינה.
ואז, הוא התחיל להתנהג בצורה מאוד מוזרה.
אני חושב שהוא רצה להפחיד אותי.
אתה צריך למצוא דרך להוציא אותו מהבית ואז להיכנס פנימה.
אני יותר חזק ממך!
יותר חזק!
הם לא יצליחו! אני לא הולך!
כל חיי...
משפחתי...
מגיע.
- בוקר טוב. - מה אתה רוצה?
– היום יום ראשון, לא? בטח, נצא לטייל.
אדוארד, אתה רוצה לבוא?
לא תודה.
אתה לא נראה טוב. האוויר הצח יעשה לך טוב.
לא תודה.
- בחייך. - אני אמרתי לא.
בסדר, לא התכוונו להרגיז אותך.
סליחה שלא הייתי ישן טוב.
הליכה יכולה לעשות לי טוב.
בוקר טוב, מר פרסקוט. בחייך איתנו, זה יום יפה.
תודה. בוקר טוב.
- הלואיסים! - מה לגביהם?
הם יבואו לארוחת צהריים ולא הכנתי כלום.
אני אצטרך לחזור. אני אראה אותך מאוחר יותר.
ושרה?
היא הסתובבה.
אני אבוא מאוחר יותר.
לא ישנתי טוב.
אני צריך לקחת כדור הרגעה.
הבית שוחק אותו.
הוא הודה שהוא מפחד.
היו מקרים נוספים?
אתה בסדר?
אני חייב לחזור.
- איפה אתה? הנה אני, רגע.
יש לנו מעט זמן, הם ירדו מהגבעה.
מה קורה?
הם כתבו דברים איומים על הלוח הבוקר.
ואז היא באה.
אני לא יכול לסבול את זה יותר!
מה היא אמרה?
אמרה שהיא יודעת שאני איתך בשביל הכסף
הוא אמר שאם הוא השחית אותי, לא הייתי טורח יותר.
מותק, היא אומרת את הדברים האלה, אבל לעולם לא הייתי עושה אותם, אז אל תפחד.
אני מפחד!
לא היית שם.
היא רצינית. גם הם.
זה יעבור רק כמה ימים. מָחָר אני אלך לבנק ואז אספר לו.
הפעם הם הגיעו לגבול!
אני אנעל אותם, איפה שלא הם יוכלו לגרום יותר נזק!
אדוארד, למען השם!
תוריד מהם את הידיים או שאני אתקשר למשטרה!
סבתא, הוא תפס אותנו בלי סיבה!
לא עשינו כלום!
הכל בסדר, יקרים שלי. אמרתי להם לא ללכת ממני.
- אתה חושב שזה משהו רציני? - זה נראה כמו יתר לחץ דם.
אני אתן לך זריקה כזו זה יעזור לך להירגע.
אני חזק יותר...
...ואז אתה.
יש מספיק לכולם.
יותר ממאתיים אלף.
ויקטוריה והילדים הם יישארו עם חצי.
ואתה ואני...
גָבוֹהַ.
קדימה!
אני אספר לאמא!
אנדרו! אנדרו?
לא!
בבקשה אל!
אנדרו?
הם ברחו ו הם רודפים אותי.
אוֹמֶנֶת!
הם משחקים.
- דיברת איתה? - ראשית הייתי צריך למשוך את הכסף.
חצי לה וחצי בשבילנו. קח את זה.
עלה למעלה, סגור את הדלת.
ותארזו את המזוודות אנחנו עוזבים אחר הצהריים.
אני אגיד לך עכשיו.
בבקשה אל תספר לו. בוא פשוט נלך.
לא, אני חייב להגיד לך.
זה אתה, אנדרו?
הרגע הגעתי.
יהיה לנו א ארוחת צהריים מקסימה.
במיוחד בשבילך, זה הפתעה.
אני רוצה לדבר איתך, ויקטוריה.
זה היה רעיון של הילדים. כמה שהם מקסימים!
זה תמיד מדהים אותי הרבה שהם מבינים דברים.
הם אוהבים אותך מאוד.
כן, ויקטוריה, אני רוצה לדבר איתך מהם עכשיו.
אתה לא צריך להגיד עליהם כלום.
אתה חושב שאתה רוצה לעשות את זה אבל זה לא הכרחי.
אנחנו יודעים, כולנו מבינים את זה.
אבל אנחנו עוזרים בשביל להקל עליך.
נאכל ארוחת צהריים בן משפחה מתאים, רק ארבעתנו.
אתה תהיה מופתע...
תפסיקי לדבר, ויקטוריה. ותשב!
אל תתחיל לכעוס, אנדרו. אנחנו משתדלים מאוד.
זה יהיה נחמד מאוד. אני אוהב שדברים יהיו כאלה.
מה שאני רוצה להגיד זה משהו רציני ולא יכול לחכות.
כמובן שזה יכול לחכות! הכל יכול לחכות.
תמיד היית מאוד טוב לחכות
האם אתה זוכר? מחצית מהצעירים של העיר היו מאחורי ו...
אני חייב לספר לך על אלטה.
נתחיל עם מלון, אתה אוהב את זה וגם הילדים.
אני אוהב את אלטה, אתה יודע את זה, אבל אתה לא מודה בזה.
ואז הילדים הציעו בשר עגל. אני יודע שאתה אוהב את זה, אבל לא ידעתי אם...
- בבקשה תקשיב לי! - אני לא!
אני לא.
אני לא זוכר. זה לא היה בשר בקר, זה היה...
מֵלוֹן!
תראה מה עשית!
הרסת... אתה תמיד הורס הכל!
נסה להירגע.
תרגע?
שברתי את אחת המשקפיים האהובות עליי ואתה מדבר רק על הזונה ההיא!
זוֹנָה!
היא זונה! זונה!
אל תתקרב!
ובכן, הם יכולים לשמור הכל.
אני הולך!
כמה חכם. כמה חכם!
- ניצחון? - הכל בסדר, יקירתי.
הכל יהיה כמו קודם.
ויקטוריה, למען השם!
היא זרקה אותך, נכון?
ויקטוריה, אל תהיה טיפש!
גָבוֹהַ!
היא שם!
אנדרו!
תן לי ללכת!
הכל ייגמר! הבנים דואגים לה!
תן לי ללכת!
אנדרו!
אדוארד?
שרה?
- מה אתה רוצה? אני רוצה לראות את שרה.
אדוארד, בבקשה פתח את הדלת.
שרה לא כאן!
אדוארד, פתח את הדלת. או שאני אתקשר למשטרה!
איפה שרה?
אני לא יודע.
מה עשית?
למה אתה כל כך עצבני?
- לך מפה, אני לא טוב. - אני יודע.
התקשרתי לבית האבות. הם אמרו שאף אחד אדוארד פוסטר עובד שם.
אבל היה חולה עם השם הזה, מוגבל שם.
אז הוא השתחרר על מותו של מאר.
אף אחד לא חייב לדעת.
באתי לעזור לך.
תעזור לי?
עם הכסף.
מצאת את זה, נכון? בחדר שינה.
לא זה לא ככה.
תפסיק! בבקשה תפסיק!
שרה.
עזוב את זה, אדוארד.
היא רצתה לפגוע באלטה. הוא רצה למנוע מאיתנו לעזוב.
אתה לא אנדרו מאר!
אתה אדוארד פוסטר.
אתה לא מבין?
אדוארד פוסטר.
הכסף מיועד לאלטה, אתה לא תיקח את זה.
אתה יכול לשמור את הכסף אדוארד, אתה יכול לקבל הכל.
אדוארד!
איפה היא?
איפה אלטה?
עכשיו אני מבוגר.
פרנסיס, איפה אלטה?
הוא הלך לישון, אבא.
אני גם מבוגר.
גָבוֹהַ.
גָבוֹהַ!
אַבָּא.
עכשיו אתה לא צריך ללכת.
אנחנו יכולים להישאר ביחד לנצח.
אבא, לא, בבקשה!
אדוארד?
אדוארד, אתה שם?
מנדוויל?
אדוארד?
שלום? צור איתי קשר המשטרה, בבקשה.
סמל ריילי? זה מר פרסקוט מדבר.
תקשיב, היו שניים רציחות ב-Marr's Grove.
אדוארד.
- אדון. פרסקוט? - זה הוא!
תפוס את זה.
אלוהים אדירים, מר פרסקוט, תראה את זה.
הם בטח ויקטוריה, אלטה...
והילדים.
מסתתרות כאן שתי מזוודות.
מוטב שאטפל בזה אני מזה, סמל.
אני עדיין המנהל.
לא תהיה בעיה לבדוק אותם.
תודה על עזרתך, מר פרסקוט.
גָבוֹהַ.
שרה.
גָבוֹהַ.
כתוביות מאת פראן.